Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Jedným z najnovších deathmetalových úlovkov Relapse Records je štvorica z newyorského Brookolynu. PYRRHON existujú od roku 2008, v diskografii majú dve demá (2009, 2012), EP „Fever Kingdoms“ (2010) a dva albumy. Debut „An Excellent Servant But A Terrible Master“ je z roku 2012, jeho nasledovník vyšiel 1. apríla tohto roku.
Vieme už, že PYRRHON hrajú death metal. Teraz si ešte priblížime, čo je ten ich kov smrti zač, keďže po vyše štvrťstoročí existencie žánru ide o dosť široký pojem. Predošlý album vyšiel u Selfmadegod Records, čo zasvätenejším ozrejmí mnohé. Poľské vydavateľstvo sa orientuje na technické, progresívne, pokrútené a „not that listener friendly“ podoby extrémnych žánrov, takže PYRRHON do jeho portfólia zapadli dokonale.
Rovnako pochopiteľne po nich drapli Relapse Records, ktorí sa o takéto záležitosti začali zaujímať najneskôr v čase HUMAN REMAINS, čiže dosť dávno. „The Mother Of Virtues“ má pomerne opulentných skoro 55 minút, čo pri technických žánroch občas neprekvapí. Tu však ide o hudbu, v porovnaní s ktorou nedávny, skoro rovnako dlhý debut ambiciózneho tech-death projektu OBLIVION vyznieva ako rezká melodická kratochvíľa. (Alebo ako nekonfliktná, do sterility vyprodukovaná „zdvorilá nuda“ s pocitom, že „metal je predsa moderná vážna hudba“, to už ako kto chce.)
PYRRHON, ktorí nemajú problém vyseknúť repertoár, v ktorom jedna skladba má 1:26, iná 9:46, končí sa takmer jedenásťminútovou kompozíciou a medzitým sa nejde pod 4:05, sú technickým a disharmonickým buldozérom do mozgových závitov. Traja technicky nadaní hráči plus vokalista tu robia hudbu v duchu „v prvom rade sa to musí páčiť nám, ak to vezmú poslucháči, bude to fajn bonus, ale zas také podstatné to nie je“.
Technický death metal v podaní PYRRHON je agresívne harmóniu przniace psycho s nervnou, zľahka apokalypsu veštiacou atmosférou, ktorá vanie aj zo zaujímavých textov, akoby odrážajúcich pocity človeka prežívajúceho v spoločnosti na prahu kolapsu. V rýchlych pasážach – hoci o nejakých vyslovene klasických tempách tu reč ani veľmi nemôže byť – je to podobná trilkujúca technická vyšinutosť ako GIGAN. Inak tu veľa pasáží pripomína čosi ako snahu PSYCHOFAGIST hrať death metal a album by mohol osloviť aj milovníkov GORGUTS.
Pokiaľ si pod technickým death metalom predstavujete skupiny ako OBSCURA, NECROPHAGIST alebo THE FACELESS, a tam niekde je aj váš strop, kedy vás ešte baví rozpletať všemožné vrstvy a „predvádzačky“, na toto už musíte mať náladu, čas a aj odvahu. PYRRHON sú na tomto albume disharmonické zverstvo s prevažujúcim zlobným, škriekavým vokálom. Určite je to hudobnícka univerzita, aj to iste takto chceli, ale v cieľovej skupine nie som.
1. The Oracle Of Nassau
2. White Flag
3. Sleeper Agent
4. Balkanized
5. Eternity In A Breath
6. Implant Fever
7. Invisible Injury
8. The Parasite In Winter
9. The Mother Of Virtues
Diskografie
Abscess Time (2020) What Passes for Survival (2017) The Mother Of Virtues (2014) An Excellent Servant But A Terrible Master (2011) Fever Kingdoms (EP) (2010)
DALŠÍ INFORMACE
Vydáno: 2014 Vydavatel: Relapse Records Stopáž: 54:40
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.